Klíčky.
- Klíčky, prosím. - Jezdí bez klíčků.
Klíčky.
- Jezdí bez klíčků. - Klíčky.
- Žádné klíčky. - Klíčky.
Bobby! Bobby! "Edwardovi. S láskou Edwardovi."
Děkuju. Děkuju.
Bobby! Bobby! Bobby!
Bertrand!
Holtzmann a Modave.
Bertrande!
Předbíháme, protože máme priority.
Nevlezu do svého auta,
dokud nebudu vědět, co se stalo s Modaveovým autem.
- Je to stejný vůz. - Bobby, poslyš.
To auto jsem desetkrát prohlédnul, Bobby.
Žádnou závadu jsem nenašel.
Netvrï mi, že tam nebyla závada. Tak co to bylo?
Když tam nebyla závada, tak co?
Nevyloučili jsme chybu řidiče.
Nechci slyšet o chybě řidiče.
Nepřišel jsem si sem poslechnout něco,
co mi může říct každé malé dítě.
Chyba řidiče?
Tak co to způsobilo? Silnice byla čistá.
Nejel rychle,
a v té zatáčce neměl žádný důvod chybovat.
Tak co to bylo?
Kolikátého je, osmého?
Devátého. Jarama je až za tři týdny.
I kdybychom měli tři roky, tak v Jaramě nepojedu,
dokud nebudu vědět, co se s jeho autem stalo.
Zajdu tam.
- Možná něco odvedlo jeho pozornost. - Cos říkal, Bobby?
Že něco možná odvedlo jeho pozornost. Něco...
Něco se blížilo k trati. Pes, zajíc, nebo tak něco.
Zajíc?
Co já vím.
Co Holtzmann? Slyšeli jste už něco?
Jeho rodina ho poslala do Leukerbadu. Má zlomený krk.
Haló?
Jo?
- Kdo je to? - Tvůj bratr.
Můj bratr? Jak to myslíš, můj bratr?
Mám mu říct, že tady nejsi?
Ne.
Promluvím s ním.
- Haló? - Leonard.
- Nechtěl jsem tě rozhodit. - Leonarde, kde jsi?
Tady, v Paříži.
Co děláš v Paříži?
- Jak už jsi tady dlouho? - Dva týdny, vždyť to víš.
Dva týdny ti nechávám vzkazy.
Tyhle hovadiny si nech.
- Co chceš? - Chci si s tebou promluvit.
- Můžu za tebou přijet? - Ne, ne. Nejezdi.
Jsem v bytě u přítelkyně. Nejezdi sem.
Sejdeme se na letišti?
Říkala jsem ti, že volal, když jsi byl u Soldy.
Neřeklas mi, že je v Paříži.
Řídil jsi.
Je to vhodný čas, aby ses dozvěděl, že je tvůj bratr v Paříži?
Vážně chceš dostávat všechny svoje vzkazy?
Klid. Všechno je sbalené. Nemusíš spěchat.
A ty vypadáš dokonale.
Víš to? Vypadáš naprosto dokonale.
Kde mám hodinky?
Nechápe to, Roberte. Já tedy taky ne.
Nikdy jí neodepíšeš. Vůbec nevoláš.
Ale ona o tobě pořád mluví.
Není snadné poslouchat, jak jsi ji rozesmával, co jíš, tyhle kraviny.
Rozesmával? Jak to myslíš, že jsem ji rozesmával?
Tvoje imitování vždycky všechny pobavilo.
Jaké imitování?
Tvoje imitování. Co já vím.
- Mae Westová? - Mae Westová?
Já imitoval Mae Westovou?
S tátou jste imitovali Mae Westovou.
On stepoval a ty ses promenádoval po místnosti
jako Mae Westová a zpívals...
Jé, jé, rozplakal jsi mě
A matku to rozesmálo.
Všechny nás to rozesmálo.
Nežili jsme v různých domech, Leonarde?
Další skleničku.
Ty si nepamatuješ ani na jeho stepování?
Sroloval ten kobereček u stolku s telefonem
- a stepoval. - Klid.
- Co to s tebou je? - Ahoj, Bobby.
Čeká tam na tebe parcela.
Dostaneš pár věcí. Nevím, jak to chceš řešit.
Jestli máš právníka, nebo jak to budeš řešit.
Já to taky nevím, Leonarde. Nic o tom nevím.
Jde o právní záležitosti.
Musíš prostě něco udělat.
Co tvoje tiskárna? Jak se vám daří?
Tiskárna je otrava, Roberte.
Ale tvoji synovci jsou skvělí, a jsou o tři roky starší.
Máme nový dětský pokoj s pingpongovým stolem.
Matka se chodí každou neděli dívat, jak děti hrají,
i když ten zatracenej míček ani nevidí.
Proboha, můžeš mi pro jednou pomoct?
- Neházej to všechno na mě. - Nechci to na tebe házet.
Jde o právnické věci. Mluví o nějakém kusu půdy, co ti chce dát.
Co je s ní? Je nemocná?
Ne, není nemocná, ale je jí sedmdesát
a obaluje si nohy.
Já žádnou půdu nechci, Leonarde. Nechci ji.
Kašlu na to, jestli ji chceš, nebo ne.
Mluvím o právnickejch záležitostech.
Víš co, frajere? Vůbec ses nezměnil. Vůbec.
Tu máš. Posílá ti pár fotek.
Pověz mi něco.
Chceš vědět, až umře?
Myslím to vážně.
Jestli to nechceš vědět, neřeknu ti to.
Ano, nebo ne?
Až tvoje matka umře, mám se s tebou spojit?
Ne, ne. Nebudeme platit. Jen mi odpověz, ano, nebo ne?
Když matka umře, chce o tom její syn vědět?
Vrať se domů, Leonarde.
Vrať se domů.
- Zajíci. - V Silverstone byli zajíci.
Na dráze v Barceloně byli zajíci.
Vždycky říkám, že Spencer Black přišel o nohu,
protože něco běželo na trať.
Asi zajedu za Karlem Holtzmannem.
Jeho rodina ho poslala do Leukerbadu.
Deerfielde! Co tady sakra děláš?
Musíš jim to říct, Karle. Ať ti ty límce tolik neškroběj.
Přijels až z Paříže.
To je nádhera.
Na čas budeš rozsekaný.
Co mám dělat, sedět a oslavovat?
Můžeš. Vyhráls.
Co bolest, Karle? Dávají ti na ni něco?
Jo, už je to v pořádku. Je po všem.
Pozdravuje tě Tommy. Mario.
- Všichni. - To je skvělé.
- Zůstaneš na večeři, Bobby. - Jistě.
Nechápu, jak mohl v té zatáčce chybovat.
Udělal chybu. Špatně ji odhadl.
Tommy. Znáš Tommyho. Modaveův mechanik.
Napadla ho taková šílenost,
že možná něco běželo směrem k trati.
Pes, zajíc, něco.
Žádného psa jsem neviděl.
To jsem říkal i já. Ale jistě to nevíme, že?
Moc riskoval.
Žádný pes tam nebyl.
Napadlo mě, že to mohl být nějaký odraz.
Dámské kapesní zrcátko.
Bobby, proč to tak komplikuješ?
Nekomplikuju to, Karle. Snažím se to zjednodušit.
Pokud na té trati něco bylo, chci o tom vědět.
Vezmi si ovoce.
Jak dlouho tady zůstaneš?
Co se děje, Karle?
Něčím jsem tě rozčílil?
Ne.
To nic.
Musím teï zatelefonovat dětem.
Pak se vrátím a podíváme se
na tu nemožnou zábavu, kterou pro nás chystají.
Neumím... Ne sprechen Sie německy.
Pardon. Můžu si vzít vaše máslo, prosím? Děkuju.
Jsem Lillian Morelliová.
- Cože jste? - Lillian Morelliová.
- Těší mě. - Říkají vám nějak?
Ano. Bobby Deerfield.
Jste přítel toho závodníka?
- Ano. - Závodíte?
Jestli závodím? Ano.
Jak s tím člověk začne?
Prostě s tím začne.
Samozřejmě jste z Ameriky.
Ano.
Texas?
- Ne. - Kalifornie?
Ne.
Jste z tajného místa v Americe?
- Jsem z Newarku. - Z New Yorku.
Ne, ne, ne. Newark. To je v New Jersey.
Neznám. Newark neznám.
Jste stejně slavný jako váš přítel?
Jestli jsem stejně slavný?
Jste slavnější a měla bych to vědět. Omlouvám se.
Povězte mi, jste slavnější, protože řídíte rychlejší auto?
- Ne. - Můžu si vzít váš chleba?
Děkuju.
Ví váš přítel, že jste lepší řidič?
Lepší...? Neřekl jsem, že jsem lepší.
Myslela jsem, že ano. Jste lepší řidič?
Někdy.
Takže toho hodně víte o smrti, o umírání.
Ne.
Na smrt nemyslíte.
Ale když závodíte, to nebezpečí tu vždy je, ne?
Na nebezpečí nemyslíte.
- Ale jezdíte takovou rychlostí. - Na rychlost nemyslíte.
Tak proč to děláte? Proč jezdíte tak rychle?
Nevím. Prostě jezdím.
Přijde mi to nudné. Jezdit pořád dokola.
Nudné?
Není to nudné.
Deerfield. Deerfield?
Ano.
- Promiňte, zapomněl jsem vaše jméno. - Lillian.
Lillian Morelliová. Bydlíte v hotelu?
Jo. Vy jste pacientka?
- Vypadám nemocně? - Ne.
- Tak co je s vámi? - Je to hrůza. To s vaším přítelem.
Jistě už jste měl spoustu zlomenin.
Ne. Nikdy.
Nikdy?
Nikdy jsem si nic nezlomil.
Pozoruhodné.
Myslíte, že je to trik?
Můžu si od vás loknout?
Věříte na ně?
Na kouzla?
Ne.
Na osud?
Nevěřím.
Ne, věříte? Nebo "ne, nevěříte"?
Ne. Ne, nevěřím.
Prosím, omluv mě, Bobby. Už jsem unavený. Musím jít spát.
Jistě. Jistě.
Je vážně skvělé, žes mě přijel navštívit.
Škoda, že to nebyla větší zábava.
Jestli pro tebe můžu cokoliv udělat, Karle...
- Vážně cokoliv... - Dobře.
- Dobře zajeï v Jaramě. - Měj se.
Takže neexistuje žádný plán.
Cože?
Neexistuje žádný plán. Ledaže byste věřil v Boha.
Věříte v Boha?
Ne.
Tak je všechno nebezpečnější.
Posnídáte se svým přítelem?
Ne. Ráno odjíždím.
Škoda. Myslím, že zítra jsou ledvinky a vejce.
Ledaže byste měl dnu. Máte dnu?
Ne.
Pardon.
Víte, co si myslím? Myslím, že je to trik.
Vaše léky.
Pravidla, slečno Morelliová.
Moje pravidla ne.
Se smrtí se smířím sama.
Haló, monsieur? Monsieur?
- Sprechen Sie Englisch? - Ano.
Smím se vás na něco zeptat?
Ten váš trik s houslemi.
Byl v nich motorek?
Byl tam magnet na...?
Na té látce?
Jak jste to udělal?
Kouzlo.
- Prosím, smím? - Co smíte?
Jet s vámi. Smím?
- Kam jedete? - Dolů! Jak daleko jedete?
- Jak daleko jedete? - Jedu do Milána.
- Takže mě můžete vzít do Florencie. - Ne, počkejte. Počkejte.
- Odhlásila jste se? - Cože?
- Propustili vás, nebo uvolnili...? - Není to vězení.
Ne, neříkám, že je to vězení, ale když...
Aha, rozumím. Naznačujete, že bych utekla bez zaplacení?
Ne, to jsem neřekl, ale nevím...
- Nevím, zda jste vyléčená... - Nebojte, jsem v pořádku.
- Nic nechytíte. - Nebojím se, že bych něco chytil.
- Jen nechci být zodpovědný... - Myslíte, že vás chci klamat?
- Klamat? Neřekl jsem... - Vy chcete klamat.
Prosím vás, je 5:00 ráno.
Oklamal jste svého přítele.
- Jak to myslíte, že jsem ho...? - Proč jste sem přijel?
Proč jste sem přijel?
Přijel jsem za ním. Co si to...? Podívejte...
Myslíte si, že jste mu přijel pomoct,
ale mluvíte o smrti a umírání a necháte ho tady rozrušeného.
Řekněte, že jste ho neoklamal a já jsem blázen.
Nemusíte mě brát, klidně na to zapomeňte.
Nastupte si.
No tak, nastupte si.
Jestli jsem vás rozrušila, tak se omlouvám.
Proč si myslíte, že jste mě rozrušila?
Newark takovýhle není?
- Cože? - Je Newark takovýhle?
- Ne. - Tak jaký je Newark?
Ujde.
Máte jemné držení.
Když závodíte, můžete ho držet takhle jemně?
Tam ho držím pevněji.
Ale ano, je to i svým způsobem jemně.
Musí být těžké být jemný, když je smrt tak blízko.
Myslím, že je to dokonce velmi ženské.
Co?
To, jak držíte volant.
Jak to myslíte, ženské?
To nevadí. Nejlepší muži jsou vždy nějak ženští.
- V čem? - V ženských věcech.
Nemyslím tím, že jste teplouš. Nejste teplouš, že ne?
Ne.
Není tak strašné mít ženské vlastnosti.
Lidé mi říkali, že jsem byla v rodině jako muž.
Ohromilo mě to.
Milovala jsem svého otce. Mám velké ruce jako můj otec, podívejte.
Nechtěla jsem naznačit, že jste teplouš.
- Proti teploušům nic nemám. - To rád slyším.
Vždy jsem slýchávala, že pro muže, kteří závodí v autech,
představuje auto jen prodloužení jejich penisu.
Myslíte, že je to pravda? Přijde mi to jako rozumná otázka.
Například motorky. Vždy slýchávám, že motorka je...
Vím, že pořád něco slýcháváte, ale o autech nic nevíte.
A o závodění taky nic nevíte.
- Víte něco o závodění? - Ne.
Jen mi připadá nudné. Šílené.
A že slýchávám, že auto je jen prodloužením mužova penisu.
- Jsou v Newarku teplouši? - To ano.
Máme je tam.
Jsou jich plné ulice. Vyrábíme je tam.
Máme továrny na teplouše.
- Cítíte se líp? - Ne.
Chcete si zakřičet?
Cože?
Chcete si zakřičet?
Ne.
- Byl to blízký přítel? - Kdo?
Ten řidič, co se zabil.
Znal jsem ho.
Jezdil jsem s ním.
Máte jiné přátele, kteří se zabili?
Jo.
Děsí vás to?
Ne, neděsí.
Chcete...?
Chcete si se mnou zakřičet?
Ne.
Myslím... Myslím, že si zakřičím.
Teï... Teï si můžete zakřičet taky.
Nebudu křičet.
- Ale proč? - Nechci křičet.
- Proč? - Protože nechci.
Můžeme zastavit, jestli chcete.
Můžeme na noc zastavit.
Můžeme zastavit na noc, nebo zastavit a najíst se.
Nebo pořád jen jet.
- Jak chcete. - Dobře.
Co? Chcete jet dál?
Ne. Na noc.
Tady Deerfield.
Jedu se dolů do Milána podívat na ty hnací poloosy.
Něco mě napadlo:
Jsou táhla řízení u Modaveova auta v pořádku?
Tak mi je připrav, chci se na ně podívat.
A poslyš, připrav i moje.
Ne, vrátím se zítra v noci.
Pozdě. Takže mi tam přichystej ten film, ano?
Dobře. Měj se.
Haló?
Já. Deerfield.
Aha. Deerfield.
Volám ohledně zítřka.
Chcete vyjet v nějaký konkrétní čas?
Ne. Kdykoliv chcete.
Vlastně bych chtěl vyrazit co nejdřív, takže...
Ale jestli chcete spát,
jak chcete, je mi to jedno.
Ne, ne, ne. Klidně při svítání. Nebo dřív, jestli chcete.
Zavolejte mi, až se probudíte.
- Dobře. - Tak jo.
Tak dobrou noc.
- Haló? - Haló.
- Řekl jsem dobrou noc. - Máte hlad, Deerfielde?
Hlad?
Něco bych snědl.
Pořád jíte a jíte, a neztloustnete.
Co vy?
Jste ženatý?
Ne. A vy?
Ne. Byl jste ženatý?
Jestli jsem byl ženatý? Proč?
Byl jste ženatý.
Jednou. Na minutu.
Díváte se, jak lidé jedí, ale vy nejíte.
Někdo mi řekl, že střevo je dlouhé 10 metrů.
Ale ovládáme jen prvních pár centimetrů.
Možná proto nejíte, je to moc riskantní.
Možná.
Jste opatrný muž, Deerfielde.
- Ráda si mě dobíráte, že? - Připadáte mi zvláštní.
- Z vláštní? - Jste taková želva.
Želva?
Tak mi ještě nikdo neřekl. Želva.
Jste nejrychlejší želva na světě, ale přesto...
Želva.
Promiňte, jestli jsem vás znervóznila.
Nevadí mi to.
Mám v rodině muzikanty.
Poslední dobou jsem přemýšlela, že se naučím na cello.
Máte v rodině muzikanty?
Ne. Nevím. Asi ne.
Koho máte ve své rodině?
Bavit se s vámi je velice těžké.
Pokládáte otázky,
a já nevím, kde se berou.
Nevím, co si myslíte.
Co si doopravdy myslíte.
Chcete to vědět?
Jistě.
Myslíte, že mám na cello moc velkou ruku?
O cellech nic nevím.
Myslíte, že je to silná ruka?
Co myslíte?
Myslím,
že je to pěkná ruka.
Víte, co si teï myslím?
Co?
Chtěla bych, abyste mě držel.
Slyšela jsem vás kloktat.
Vždycky kloktám.
Určitě.
Lillian?
To snad ne.
Hej.
Děkuju.
Deerfielde. Podívejte.
Kam myslíte, že letí?
- Nevím. - Budeme ho sledovat.
- Jak ho chcete sledovat? - V autě.
Můžete za ním jet po silnici.
Ne, nemůžete... Jak za ním můžeme jet?
Nevíme, kam letí.
Co vás to zajímá?
Ne, ne. Nikdo neví, kam letí.
Ani ten chlápek v balónu neví, kam letí. Nemůžeme jet za ním.
Letí pryč.
Počkejte. Něco vám dám.
Děkuju, Deerfielde.
Škoda, že jste se mnou nekřičel.
Škoda, že jste nechtěl za tím balónem.
Snad najdete svoje zajíce.
Je to víc... Cukr.
Je to krásný...
- Víte? - "Všechno je cukr."
Cukr.
- Sladší. - Sladší. Sladší, to je ono.
Dobře. "Všechno je sladší."
Když děláte... Ne.
Když něco děláte, ale nemělo by se...
Jak? Jak se to řekne? Když to děláte,
ale nemělo by se to dělat.
Takže...
Nemělo by se... Nemělo by se...
- Když... - Ale když... Jedno slovo.
- Když ri... - Riskujete?
- Riskujete. Riskujete. - "Když riskujete." Dobře.
Takže: "Všechno je víc sladší, když riskujete."
- Živ a zdráv? - Myslel jsem, že budeš spát.
Tu a tam.
Jak je na tom Holtzmann?
Z vládne to.
Jaká byla cesta?
Čekala jsem tě včera.
Měls cestou problémy?
Ne. Trvala trochu déle, než jsem čekal.
Co v Římě?
Stávka.
Narazila jsem tam na Overtona.
Byl ke mně moc milý, jako obvykle.
Pořád si mě chce vzít.
Co na to říká jeho žena?
Má mě moc ráda.
- Koupila sis něco pěkného? - Ovšem.
Chceš to vidět?
- Jistě. - Počkej chvilku.
Nechám ti ušít oblek.
Jemná, co?
Rozrušil tě Holtzmann?
- Ne. - Co tě rozrušilo?
Nejsem rozrušený.
Jsem unavený.
Jel jsi zpátky sám?
Úplně sám.
Overton jel na pár dní do Bellagia.
Chtěl, abych jela s ním.
Volal mi odtamtud
a říkal, že tě viděl.
Já jeho neviděl.
On viděl tebe.
Kde byl? Na stromě?
Řekli jsme, že si nebudeme lhát.
Vzal jsem stopařku, nic víc, Lydie.
Nic víc.
Volal Delvecchio. Film tady bude zítra.
Máme si hlásit každou sekundu života?
Ne lhát! Nic víc.
- Udělám ti omeletu. - Nechci omeletu.
Udělám ti omeletu, a kašlu na to, jestli omeletu chceš!
To je všechno.
Jděte napřed. Znovu se podívám na tu poslední část.
Pomaleji.
Stop. Zastav to.
JARAMA 2. KVĚTNA 1976
- Ahoj. - Děkuju.
Delvecchio volal časy nového jezdce. Podívej se.
Myslím, že jezdí dost rychle.
Říkal něco o Modaveově autě?
- Ne. - Sem, Bobby.
- Bobby? Sem. - Jo, už jdu.
- Jak dobře znáte Lillian? - Známe se.
- Hlasitěji. - Vezl jsem ji z Leukerbadu.
- Ano, dala vám moje doutníky. - Ano.
- Vy jste ten řidič? - Ano, ano.
Asi jste posedlý.
Jste posedlý?
Chodí mi dopisy z kliniky.
Říká mi, že odjela bez...
- Umíte italsky? - Ne.
Ne.
Takže mi telefonovali.
"Kde je vaše neteř?" Víte?
Najdou...
Jak se to...?
Rozumíte?
Najdou nezávislého pacienta a mají strach.
Doktorům nevěřím.
Myslím, že se známe líp, než si oni myslí.
V celém životě jsem nebyl ani den nemocný.
Nikdy jsem v odborné věci nemluvil s lékařem.
Nikdy mi kvůli neschopnosti jíst neuteklo jídlo.
Co?
Dobře. To je dobře. Můžete mi říct,
kde ji najdu? Je ve Florencii?
- Kdo? - Lillian, vaše neteř.
Aha, Lillian. Ano.
Jestli jste moudrý, nezačínejte si s ní.
Je to s ní těžké. Je otevřená.
Jako její matka, výjimečná.
Jako moje sestra, víte.
Ale jestli ji chcete vidět,
zahrajte si se mnou bocce.
Hrajete bocce? Víte, bocce.
- Jo. Ne. - Ne?
Naučím vás to. Chodí mě dívat.
Když není někde jinde.
Nechal jste mě vyhrát? Ne?
Nikdo mě nikdy nenechal vyhrát.
Jen jeden člověk.
A s ní už bych nikdy nehrál.
Tady je můj miláček.
Nikdy ho nesmíte nechat vyhrát.
Mám tady tvého přítele. Hraju s tvým přítelem.
Vidíš ho?
Jak se má můj přítel?
Pořád jezdí dokolečka?
Je to složitější než kolečko.
Kdes byla, zlato? Shání tě.
Tady jsem.
Tak co vás přivádí do Florencie?
- Jsou tady závody? - Ne.
Ne, jen...
Byl jsem v ltálii a řekl si, že se zastavím
a zkusím vás pochopit.
Jsem tak složitá?
Mám z vás pocit, že jste složitá.
Musíte mít ty brýle?
Díky nim mě lidé nepoznají.
Ale zrcadlovky? Vypadají jako zrcadla.
Musíte mít zrcadlovky? Chcete můj klobouk?
Nekoupíte si knírek?
Nechci se dívat na sebe, když s vámi mluvím.
Když si je sundám, tak se na mě sesypou.
Tři bloky odsud je moje švadlena. Vsadíme se.
Sundáte si ty brýle, a za ty tři bloky vás nikdo nepozná.
O co se sázíme?
O láhev Chianti a trochu sýra.
Co takhle o víkend na venkově?
Myslím, že byste mě nedokázal zabavit
na celý víkend na venkově.
- Proč? - Nevím. Mám takový pocit.
Takže se vsadíme o láhev Chianti a trochu sýra.
Stejně nevyhrajete.
Ne? Sledujte.
Hele! Bobby Deerfield!
- Bobby Deerfield! - Bobby Deerfield!